MÄNNISKAN SKAPADE CYLONERNA
DE UTVECKLADES
DE GJORDE UPPROR
DET FINNS MÅNGA KOPIOR
OCH DE HAR EN PLAN
I tidigare avsnitt:
- 24 skepp försvann. - De följer Roslin till Kobol.
- Cally sköt Sharon! - Det finns många kopior av henne.
En av de där satte två skott i min fars bröst.
När vi återfinner pilen öppnar vi Athenas grav-
och hittar vägen till jorden.
Jag vill veta precis hur man hittar Athenas grav.
Jag kan visa er vägen. Ni måste skynda er.
- Jag vill ha allt material om Kobol. - Kobol?
Jag ska ena flottan. Jag ska ena vår familj.
I skriften står det att en del ska dö på Kobol.
Som en viss kapten Apollo.
- Hon kan vara var som helst. - Om vi bara utgår från Pythias bok...
...vilket stämmer överens med presidentens övertygelser-
- så borde Athenas grav finnas nånstans...
...i bergen väster om Gudarnas stad.
Vi antar att hon börjar vid Operahuset, som är lätt att hitta.
De borde landa på den här ängen och sen bege sig västerut.
- Mår ni bra? - Ja då.
Vi måste ta oss ur ravinen. Jag vill inte att vi blir överfallna.
Raptorskepp ett landade här, utanför stadens ruiner.
Vi kom bara hit, men vi undersökte vägen upp till bergen.
- Tack. - Det var så lite så.
Jag fattar inte hur hon tror att hon ska kunna hitta graven.
Hon kanske har sett den i en uppenbarelse.
Jag menar allvar. Hon säger att hon ser syner.
Bilder, profetior, vad det nu är.
Hon och de andra tror på dem.
Terrängen är så oländig att man måste ha en karta eller en guide.
- Okej, herren på täppan. - Kvinnan på täppan, tack.
- Vi tar skydd tills stormen är över. - Och sen?
Sen börjar den svåra biten.
Nu går vi.
Vi har inte hittat nåt cylon-skepp eller nån raider nära Kobol.
Vi ställer in ankomstkoordinaterna på den övre atmosfären.
Det är riskabelt och omöjligt för ett så här stort skepp.
- Jag åker ned i ett raptorskepp. - Vad?
Jag lämnar inte flottan utan försvar. Det är för riskabelt att ta med alla.
Vi kan väl skicka ut en spaningsgrupp?
"Zeus varnade ledarna för de tolv stammarna" -
- " att återvändande till Kobol skulle innebära blodspillan."
Inga fler förluster. Jag tar med mig så få som jag kan.
Inga diskussioner, Saul.
Jag är den enda som kan nå fram till Roslin.
Det har alltid handlat om oss två. Vi återvänder tillsammans.
Förhoppningsvis levande. Men även om vi dör återvänder vi tillsammans.
- Jag kontaktar Astral Queen. - Du bestämmer inte här, Tom.
All kommunikation går genom mig.
Hur länge ska vi vänta, Tom?
Håll ögonen på honom, bara.
47855 ÖVERLEVANDE
SÖKER EFTER ETT HEM
SOM KALLAS JORDEN
Klockan elva, 20 grader upp. Där finns ett par tvillingtoppar.
- Jag tror att det är Heras port. - Tror du?
Jag sätter ihop många delar från olika källor.
Det är där gudarna ska ha stått och sett Athena kasta sig ned...
...i sorg över stammarnas flykt. - "Ska ha"?
- Tror inte cylonerna på gudarna. - De tror på "en Gud" eller nåt.
- Vi tillber inte falska avgudar. - Du kom med på uppdraget...
...för att leda oss till en grav som nämns i våra "falska skrifter".
Vi vet mer om er religion än vad ni gör.
Athenas grav - vem eller vad hon nu var - finns nog där uppe.
- Den delen är sann. - Vi hinner inte dit före kvällningen.
Vi får se hur långt vi kommer.
Det här är en deprimerande plats.
En del av mig är glad att Sharon aldrig kom hit.
Jaså, du bestämde dig för att pigga upp stället lite.
Vårt barn kommer att födas i det här rummet.
- Du lyssnar inte. - Märkte du det?
Jag har fått nog. Ska jag lyssna på dig när du sitter här helnäck-
- och pladdrar på om vårt mytiska barn?
Vet du hur löjlig du har blivit? Tonen i vårt samtal är förstörd.
Jag är far till ett barn som ska födas av min fantasikvinna-
- som bara finns i mitt huvud. Men du är inte min fantasi längre.
Tyvärr, nu är du bara en simpel fresterska.
- Jag sa inte att jag skulle föda det. - Härligt, mer bedrägligt prat.
Vem blir det, då? Vem ska bära vårt hemliga kärleksbarn?
- Det är inte Starbuck, va? - Nu är du på farlig mark, Gaius.
Jag är jätterädd. Vad blir det den här veckan?
Säg inget, jag vill gissa.
Skeppet kommer att sprängas. Nej, den har vi använt.
Så det måste vara nån annan. Jag! Jag ska explodera.
Gud ska se till att jag sprängs i ett stort eldklot-
- och sen kan Galacticas besättning fira och dricka sig fulla.
Det räcker. Jag klarar inte det här längre.
Du har rätt. Spelet är slut - du vinner.
Vinner jag?
- Vad vinner jag? - Fattar du inte?
Kom igen, Gaius. Inse att det är en psykos.
- Jag förstår inte vad du talar om. - Okej. Hör på...
Du har inget cylon-chip i hjärnan. Jag finns inte på riktigt.
Du får inga hemliga meddelanden från cylonerna.
Du är bara galen.
Jättekul. Skriver du ditt eget material?
- Tror du mig inte? - Nej.
- Härligt. Jag gillar det. - Kan vi sluta leka nu?
Förlåt, men det är sant. Det finns inget chip.
Om det inte finns nåt chip...
Vem, eller vad, är du då?
Jag är du, ditt undermedvetna som driver med dig.
Okej. Så här är det:
Du hjälpte cylonerna att mörda ditt folk. Din hjärna klarar inte det-
- så plötsligt dyker jag upp och berättar att du är Guds utvalda.
Säkert, hör du.
Jag vet inte vad du spelar för spel-
- men jag vill inte spela mer. Det räcker nu.
Att du inte får det undersökt? Gå och röntga hjärnan.
Jag utmanar dig.
Hur enkelt kan det vara? Vi är på den nord-nordvästra kontinenten.
- Kvadrant C, sektor 2, som... - Få se om jag förstår mig på det.
Jag märkte ut terrängen så gott jag kunde, men...
- Topografi är för mesar. - Känner du dig diplomatisk?
Det är ingen bra idé. Sist hon såg mig var hon inte nöjd med mig.
- Hon kommer att lyssna på dig. - Det tvivlar jag på.
- Jag är hennes assistent. - Hon ser dig som blivande president.
- Ursäkta? - Hon sa det en gång.
Du påminde henne om president Adar under hans första val.
- Jag vet inte vad jag ska säga, sir. - Låt det inte stiga dig åt huvudet.
- Adar var en idiot. - Är ni fastspända?
- Inga cyloner i närheten. - Där ser ni. Inga bekymmer.
Vi har redan tur.
Det är olustigt att se honom så där med henne.
Han älskar henne.
Han vet att hon är en maskin, men han älskar henne ändå.
Hur kan en av oss bli så insnärjd? Vi får hålla koll på honom.
Helo är min vän. Han är på den goda sidan.
Jaså? Sharon var också din vän.
- Det känns som på Caprica. - Nej tack. Jag trivs här.
- Gör du? - Ja, faktiskt.
Att vara med dig och Kara känns som att komma hem till flottan.
Du var aldrig på flottan. Det var den andra Sharon.
Jag vet. Men jag minns alltihop.
När jag fick mina vingar, min första resa med Galactica...
Minnet av att bära uniform är så starkt-
"Jag är Sharon Valerii och det här är min familj."
- Knäppt, va? - Ingen fara. Jag gillar det.
- Att förlora prästen tog hårt. - Hon har förlorat många.
Vänner, anhängare... Den enda hon har kvar är sin unge prins.
Vi är här och han är här. Vi vet vad vi måste göra.
Terrängen är oländigare än vi trodde. Vem vet när vi når graven.
- Varför ångrar du dig nu? - Det gör jag inte, men det är svårt.
Låt cylonen göra det.
Tänk om cylonen får tag på ett vapen och skjuter honom.
Panik skulle bryta ut.
Då är det lätt hänt att cylonen blir skjuten.
- Hur skulle det gå till? - Det måste bli så, Tom. Det vet du.
Inte förrän vi hittar graven.
- Hur mycket längre är det kvar? - Hur långt.
"Långt" beskriver avstånd, "längre" är mer bildligt.
- Är du ett levande uppslagsverk? - Jag är smartare än du.
Barnet kan få din intelligens, så länge han får mitt utseende.
- Det blir en fin gåva till henne. - Henne?
- Vet du att det är en flicka? - Ja.
Cylonerna har en plan för Caprica.
De forslar bort kropparna och bygger upp infrastrukturen.
Men de har inte dödat alla. Det finns en motståndsrörelse.
När vi hittar kartan bör vi planera ett räddningsuppdrag till Caprica.
Löjtnant. Jag är tacksam för allt ni har gjort.
Men just nu kan jag bara tänka på att hitta graven. Tack.
- Ligger du bekvämt? - Får inte prata eller röra mig.
Då vill du inte att jag gör så här.
- Jag sa till dig att ligga still. - Förlåt, doktorn.
- Det ska inte hända igen. - Jag får börja om igen.
Nu får han göra om allt igen.
- Varför gör du så här mot mig? - Du har alltid haft en röst hos dig.
En röst som hjälpte dig igenom svåra tider.
- Jag är den senaste versionen. - Det tror jag inte på.
- Gud har en plan för mig. - Guds plan?
Visst, det finns en Gud och han pratar med Gaius Baltar.
Håll klaffen!
- Sluta med galenskaperna. - Jag är inte galen.
- När du hittar graven dödar han dig. - Han är inte sån.
Han är soldat och du är fienden. Du är en kopia.
Jag vet. Den andra Sharon sköt gamlingen.
- Minns du att du sköt honom? - Det var inte jag.
- Minns du det? - Nej.
- Vad tror du hände med henne? - Jag vet inte.
De slängde väl henne i arresten.
Hon blev mördad av en i besättningen. Alla på Galactica lät det hända.
Tror du att jag ljuger? Fråga Lee.
De tänker inte låta barnet födas. Ska du fostra en fiende bland dem?
Vill du komma levande härifrån får du ta hand om dig själv.
Starbuck.
Högt och lågt.
Sänk vapnet, kapten.
- Kommendörkapten. - Skönt att se dig.
Presidenten.
Billy. Att du är här betyder oerhört mycket för mig.
Trevligt att se er också.
Mina gudar. Kommendörkaptenen!
Hon är med oss.
Varför?
- Nej! - Bort med dig!
Jag vill att du ska dö.
- Vi behöver henne. - Ni måste släppa henne.
- Dö. - Sir?
Pappa?
Och ni vill veta varför.
Ingenting, ingenting och ingenting. Är du nöjd?
Ja, doktorn. Tack. Det är bara det...
Så ni är övertygad om att det inte finns några...
...oidentifierade objekt? - Granska dem själv så mycket du vill.
Jäkla hypokondriker, de finns på varje skepp.
Du hindrade ett militärt uppdrag och bröt löftet du hade gett mig.
- Det sistnämnda stör dig mest, va? - Jag förlåter dig, Laura.
Tack, Bill.
Jag bad inte om din förlåtelse.
Du får den i alla fall.
- Tänk att gamlingen gjorde så där. - De dödade den andra Sharon.
- Va? - Kallblodigt, ingen rättegång.
Hej.
Sharon?
- Hejsan, sergeant. - Vet du vem jag är?
Ja. Vi har inte träffats, men jag minns dig.
Det är härligt att se dig.
- Var står vi nu? - Vi är tillbaka där vi började.
Vi står under president Roslin och kommendörkapten Adamas styre.
Inte om vi återvänder med kartan och cylonerna har dödat resten.
Det är över. Släpp det, i alla fall för tillfället.
Löjtnant Thrace säger att det finns överlevande i kolonierna.
Folk kämpar mot cylonerna varje dag.
- För sina hem och sin framtid. - Jag förstår.
Din tanke när cylonerna anföll kanske var rätt.
Borde vi ha stannat och kämpat? Borde presidenten ha stannat?
Jag kom inte hit för det här, för navelskådning-
eller en uppräkning av våra misstag.
Vi tog beslutet att lämna kolonierna efter anfallet.
Det är fortfarande rätt beslut.
- För varje dag sen dess är en gåva. - Från gudarna?
Nej, från dig. Du övertygade mig om att jag skulle åka.
Annars hade jag varit död och min son med.
Vad kostnaderna än blir ifrågasätter jag inte det resultatet.
Det är dags att gå och hitta den där graven.
Så Cally dödade Sharon och fick 30 dagar i arresten?
- 30 dagar för mord? - De ser det inte som mord.
För honom, presidenten och alla andra-
är inte cyloner personer.
De ser mig inte som en person, utan som en sak.
Jag låter dem inte döda dig, som de gjorde med den andra Sharon.
Jag tror dig, Helo.
Men om vi ska kunna ha nån slags framtid tillsammans...
...så måste jag ta saken i egna händer.
Vad pratar du om?
- Älskar du mig? - Ja.
- Litar du på mig? - Ja.
- Fråga då inte vad jag måste göra. - Sharon...
Lita på mig. Lita på oss.
- Har du funderat på vårt samtal? - Jag har inte tänkt på nåt annat.
När vi kommer till ingången tar jag pappan och du sonen.
Kom och titta på det här!
Hoppas att ni har pilen redo, löjtnant Thrace.
Jag är en annan Sharon. Jag vet vem jag är.
Jag har inga dolda program som kan aktiveras. Jag tar mina egna beslut.
Det här är mitt val.
- Var fick du tag på den här? - Den är hans.
Ta det lugnt.
Jag ville bara... se dig få det du förtjänar.
Du lyssnar aldrig på mig.
Kunde man inte ha fått med en manual?
Nej, det hade varit alldeles för logiskt.
- "Apollos pil öppnar Athenas grav." - Om ingen ser ett nyckelhål...
...eller nåt så är vi på fel plats eller så är det kört.
Kan vi inte... - Kom hit, Helo.
På tre. Ett, två, tre.
- Så där. - Gudar!
Efter er.
Stanna här ute, Helo. - Sergeant.
- Vakta allihop. - Ja, sir.
Pilen öppnade inte graven. Hur vet vi att det är rätt plats?
Det gör vi inte, men det är i alla fall en grav.
- Pilen behövs för att hitta kartan. - Jag känner igen statyerna.
Väduren - Aerilon, Gemenon - tvillingarna.
Det är de tolv koloniernas ikoner. Det var här det började.
- Alla härstammar härifrån. - Här är Picon - fisken.
Den här lilla damen kan vara Virgon.
- Geten - Caprica. - Sagittara - bågskytten.
Han saknar nåt.
- Var är vi? - Jag vet inte.
- I Athenas grav, tror jag. - Var vi inte i graven redan?
Det var nog bara foajén.
Här är de urgamla symbolerna igen.
De här mönstren fanns på de tolv koloniernas flaggor-
- när kolonierna hade sina urgamla namn.
Aries.
Taurus, Gemini, Cancer.
Leo, Libra, Virgo.
- Juvelerna matchar konstellationerna. - Det här är kartan.
- Det här är kartan till jorden. - Kanske det.
Finns jorden i en av konstellationerna?
Vi står på den.
Vi står på jorden.
I skriften står att när den trettonde stammen landade på jorden...
...såg de sina tolv bröder i himlen. - Jorden är den plats...
...där man kan titta upp i himlen-
- och se de tolv koloniernas konstellationer.
Men hur ska det hjälpa oss? Vad ska vi göra?
Ska vi söka igenom hela galaxen efter ett visst stjärnmönster?
Titta där, i Scorpio. Jag har sett den förut.
- Det är Lagun-nebulosan. - M-8. Den ligger långt härifrån.
Ja, men nu har vi en karta och vi vet vart vi ska.
Efter anfallen har vi kämpat-
för att förlita oss på varandra.
Vår styrka och vårt folks enda hopp-
är att vi håller ihop.
Vi har inte alltid gjort allt för att se till att det förblir så.
Många tror att skrifterna, "breven från gudarna" -
kommer att leda oss till frälsning.
Det kanske de gör.
Men: " Gudarna hjälper dem som hjälper varandra."
Så för att hjälpa oss alla-
- låt mig än en gång få presentera koloniernas president, Laura Roslin.
Jag mår bra. Jag menar det.
Gör du det?
Jag vill bara inte att vårt barn ska födas i en cell.
- Deras barn? - Jag sa ju det.
Barnet skulle födas i det här rummet.
Hur kunde du tvivla på mig?
Ska Boomer bära... vårt barn?
Hon förtjänar knappast den äran, men det är Guds vilja.
Du är inget chip, det har vi konstaterat.
Sharons graviditet tyder på att du är mer än mitt undermedvetna.
- Jag är inte... - Galen?
Vem... eller vad-
är du då?
Jag är Guds ängel, hitsänd för att skydda och älska dig.
För vilket ändamål?
Målet är att utplåna människosläktet.
Översättning: Helena Lagerholm www.broadcasttext.com